CESTA NA SEVER SEVEROZÁPADNÍ LINKOU
"Jestli věříš, že vysoká úroveň popularity zvýší prodej..."
- Nashledanou. - Nashle, Eddie.
- Pozdravuj ode mne ženu. - Nemluvíme spolu.
"Můj návrh se nezměnil."
"Vysílat krátké reklamní šoty co nejčastěji."
"Ať se konkurenci zvýší sledovanost, ale my budeme inkasovat v bance."
"Příští týden můžeme povečeřet v Colony."
"Ozvi se mi, Same. Měj se, a tak dále."
Doprovodíš mě do hotelu.
- Nemám kabát. - Spaluj cukr v krvi, zlato. Jdeme.
- Dál? - Gretchen Sabinsonová.
Jistě.
Pošli jí bonboniéru od Bluma. Za deset dolarů. Víš, kterou.
Každý bonbón zabalený v pozlátku. Bude si myslet, že jí peníze.
Napiš jí: "Miláčku, počítám dny a hodiny..."
- To jste psal minule. - Opravdu?
Tak napiš: "Něco sladkého na zub, má sladká kočičko."
Já vím.
Chytíme si taxi?
- Na ten kousek? - Je pozdě a jsem unavená.
To je tím, že pořádně nejíš, Maggie.
Dobrá. Taxi!
Ta žena je moc nemocná. Dovolíte, že?
Děkuji mnohokrát.
Není zač.
Zastavte u hotelu Plaza. Nezlobte se.
Chudák.
Ale šťastný. Věří, že udělal dobrý skutek.
Věděl, že lžete.
Ve světě reklamy neexistuje lež.
Pouze "účelové přehánění". To bys měla vědět.
Myslíš, že jsem přibral?
Cože?
Mám takový pocit.
Nech mi na stole vzkaz: "Cítit se lehce."
"Cítit se lehce."
Zastavte u vchodu z 59. ulice.
Ano.
Až se vrátíš, zavolej mé matce.
Připomeň jí, že jdeme večer do divadla.
Večeře v "21", v 19.00.
Ať vynechá dechovou zkoušku, protože si dám dvě Martini v Oak Baru.
- Nekontroluje váš dech. - Jistěže ano. Jako ohař.
První schůzka ráno je v 10.30. Zkouška reklamy Skin Glow je v poledne.
Pak obědváte s Falconovými.
- Kde že? - V Larry and Arnolďs, v jednu.
- Ozvete se ještě? - Určitě ne.
Tu máte. Zavezte tu dámu tam, kam patří.
- Jistě. - To by mělo stačit.
- Nezapomeň hned zavolat matce. - Nezapomenu.
- Nashledanou, pane Thornhille. - Nashle.
Počkej, Maggie! Nemůžeš jí zavolat. Je u paní...
Dobrý večer, pane.
Hledám pana Weltnera a další dva pány.
Ano, pane. Tudy.
Hermane.
- Ahoj, Rogere. - Jdu trochu pozdě.
Roger Thornhill. Fanning Nelson.
- Máme před vámi náskok. - Ne nadlouho.
Říkal jsem, že sice začínáš pomalu, ale nakonec tě nikdo nedožene.
Co se děje? Jsi nějak nervózní.
Řekl jsem sekretářce, aby zavolala matce, a neuvědomil jsem si, že ji nezastihne.
Proč ne?
Je na bridži u přátel.
- Tvá sekretářka? - Ne. Má matka.
Pan Kaplan?
Je to v jednom novém bytě, ještě nemají telefon.
Mohl bych jí poslat telegram.
Pan George Kaplan?
Obsluha!
Kaplan.
Potřebuji podat telegram.
Mohl byste ho poslat, když ho napíšu?
To nesmím, pane, ale mohu vám ukázat, kde to je.
- Omluvíte mne? - Jistě.
- Tamhle, pane. - Děkuji.
Děkuji, pane.
Co to má znamenat?
Venku čeká vůz. Půjdete potichu mezi námi.
- O čem to mluvíte? - Jdeme.
Jdeme kam? Kdo...
Kdo jste?
Jen poslíčci s pistolí v kapse.
Jeho míří na vaše srdce, takže se prosím neunáhlujte.
Co to má být? Nějaký vtip?
Ano, vtip. Zasmějeme se v autě.
Pojďte.
To je absurdní.
Neříkejte, kam jedeme. Nechám se překvapit.
V Oak Baru jsem nechal pár přátel.
Budou mě mít za hulváta.
Mohli bychom zastavit u telefonu,
abych jim vysvětlil, že mě unesli?
Je to únos, ne?
Zamčené.
Kdo je Townsend?
Skutečně?
Zajímavé.
- Kde je? - Nahoře, obléká se.
- Řekněte mu, že jsem tu. - Očekává hosty k večeři.
To je jedno. Řekněte mu: "Kaplan."
Mimochodem, jaký bude moučník?
- Je někdo v knihovně? - Ne.
Tudy.
Počkáte zde.
Žádný spěch. Budu dohánět četbu.
Dobrý večer.
Čekal jsem někoho jiného. Jste vyšší,
uhlazenější než ti ostatní.
Jsem rád, že vás to potěšilo, pane Townsende.
Bohužel jste stejně nápadný.
Co to má k čertu všechno znamenat? Proč mě sem přivezli?
Hrajeme si na schovávanou?
Ne že by mi vadil malý únos, ale mám na dnešek lístky do divadla.
Na tu hru jsem se těšil.
Takové věci mě dokážou rozčílit.
Díky vašemu hereckému umění je i tato místnost divadlem.
Leonarde, seznámil ses už s naším vybraným hostem?
Je elegantní, že?
Můj tajemník velice obdivuje váš způsob práce, pane Kaplane.
Nepostižitelnost, jakkoli chybná...
Počkejte.
Oslovil jste mě "Kaplan"?
Vím, že jste muž mnoha jmen, ale respektuji vaši současnou volbu.
Současnou volbu?
Jmenuji se Roger Thornhill. Jiné jméno jsem nikdy neměl.
Jistě.
Vaši přátelé vyzvedli nesprávný balík, když unesli mě.
Posaďte se, pane Kaplane.
Říkám, že nejsem Kaplan, ať už je to kdokoli.
- Promiňte. - Ano?
Hosté jsou zde, drahý.
Postarej se o ně. Přijdu za chvíli.
Pojďme k věci.
Souhlasím.
Chci vědět, co víte o našich plánech...
a odkud jste získal informace.
- Nechci to zadarmo. - Jistěže.
Rozumějte mi.
Nečekám, že přijmete s nadšením,
ale nabízím vám šanci tento večer přežít.
Co to má znamenat?
Pane Kaplane, proč mne nepřekvapíte a neřeknete ano?
Už jsem řekl...
Víme, kam míříte.
Já to vím také. Do divadla Winter Garden v New Yorku.
A myslím, že už je načase.
Townsende, děláte velkou chybu.
Tohle neskončí šťastně, pane Kaplane.
Já nejsem Kaplan!
Ještě to rozvažte.
Víme i o vašem kontaktu v Pittsburghu od Jasonovy sebevraždy.
O jakém kontaktu? V Pittsburghu jsem nikdy nebyl.
16. června jste se zapsal v pittsburském hotelu Sherwyn...
jako George Kaplan z Berkeley.
Za týden jste se přihlásil v hotelu Benjamin Franklin...
ve Filadelfii jako pan Kaplan z Pittsburghu.
11. srpna v hotelu Statler v Bostonu.
29. srpna se George Kaplan z Bostonu zapsal v hotelu Whittier v Detroitu.
Nyní jste zapsán v pokoji č. 796...
v hotelu Plaza v New Yorku jako George Kaplan z Detroitu.
Za dva dny vás čekají v hotelu Ambassador East v Chicagu.
Potom v hotelu Sheraton-Johnson v Rapid City v Jižní Dakotě.
Mě ne!
Snažit se nás dál klamat nemá o nic větší smysl,
než naše snaha oklamat vás.
Asi nepomůže, když vám ukážu doklady,
řidičský průkaz a tak?
Dávají vám tak dobré doklady.
Čas běží. Mám hosty.
Hodláte spolupracovat? Chci slyšet prosté ano či ne.
Prosté ne.
Z toho prostého důvodu, že prostě nevím, o čem mluvíte.
Nalij panu Kaplanovi, Leonarde.
Šťastnou cestu, pane.
Skotskou? Žitnou?
Bourbon? Vodku?
Nic. Rychle se vrátím do města.
To už je zařízeno.
Ale nejdřív se napijete.
Bourbon!
Dejte si vy. Já už jsem vzpružený až dost.
Bude lehčí, když se napijete sám. Jinak vás budeme muset nutit.
Na zdraví!
Žádný strach. Pojedu autobusem.
Díky za svezení.
Potřebujeme test na řízení v opilosti.
Opravdu?
Chtěli mě zabít, víte?
On mě neposlouchá.
Ve velkém domě. Chtěli mě zabít.
- Dobrá. Jdeme dovnitř. - Já nechci jít dovnitř.
Zavolejte policii.
Tak jdeme.
Dobrá.
Sedněte si.
Já nechci sedět.
Jsem v pořádku. Vidíte?
My je chytíme. Obviníme je. Z přepadení a únosu.
Přepadení s pistolí, bourbonem a sporťákem.
Dostaneme je.
Bude vám líp, až se vyspíte. Máte připravenou krásnou celu.
Nechci celu. Chci policistu.
Právě ohlásili krádež toho auta.
Paní Babsonová z Twining Road.
Musím si zavolat. Kde je telefon?
Máte jeden hovor.
Tamhle.
Díky.
Měl byste zavolat právníkovi.
Butterfield, 8-1-0-9-8.
Jsem snad spojovatelka?
Butterfield, 8-1-0-9-8.
Vydržte, prosím.
- Tady. - Děkuji.
Haló, mami?
Mami, tady je tvůj syn, Roger Thornhill.
Počkej, zjistím to.
Kde to jsem?
Policejní stanice Glen Cove.
Ne, mami, nepil jsem.
Ne, ti dva chlapi do mě nalili celou láhev bourbonu.
Ne, nedali mi nic na zapití.
Končete, honem.
- Moment, ještě jsem neskončil. - Ale ano. Dělejte.
Mami, už musím jít.
Sežeň hned mého právníka a zaplať kauci.
Řekněte jí, že až zítra ráno.
Říká, že zítra ráno.
Nevím. Zeptám se ho.
Chce vědět, kdo to říká.
Seržant Emil Klinger.
Seržant Emil...
Emil?
Seržant Emil Klinger.
Ne. Taky jsem tomu nevěřil.
Jsem v pořádku, mami. Dobrou noc.
To byla matka.
Jdeme.
Tady ho máte, doktore.
Vaše jméno?
Roger Thornhill.
Vyplázněte jazyk a řekněte "á".
Raději ustupte.
Pil jste?
Doktore, já jsem pod parou.
Co jste pil?
Bourbon. Víte, ti dva chlapi...
- Kolik jste asi vypil? - Cože?
- Kolik jste asi vypil? - Asi tolik.
Pane Thornhille, podle mého názoru jste rozhodně opilý.
Nepochybně.
Provedu vám krevní zkoušku.
To je odporné!
"Krevní zkoušku můžete odmítnout,
"ale bude vám zabaven řidičský průkaz."
V té chvíli se panu Thornhillovi podařilo uniknout...
potenciálním vrahům a když ho začali honit,
přirozeně jel nejlépe, jak to bylo za daných podmínek možné.
Znáte svého klienta dlouho?
Sedm let, Ctihodnosti.
Znáte ho jako rozumného člověka?
Naprosto.
Mami!
Myslíte, že je ten příběh věrohodný?
Věrohodný!
Ano, Ctihodnosti. Říká-li můj klient, že se to stalo,
jsem si jistý, že se to stalo.
Má pravdu.
Případ bude předán k vyšetření detektivům.
Zavolejte je sem.
Ano, Ctihodnosti.
Pane obhájce, konečné řízení stanovuji na zítřek v 19.30.
Vy i váš klient budete zde, připraveni na soudní řízení.
Mezitím vyšetřovatelé zjistí, jestli se ten příběh zakládá na pravdě.
"Zakládá na pravdě"? I kdyby mě přinesli mrtvého, nevěřil byste...
Uklidni se.
Ostatně, vymyslel bych si snad něco takového?
Přesně to chceme zjistit, pane Thornhille.
Pamatujete si mě?
- Ano, pane. - Dobrá.
- Je pan Townsend doma? - Ne, bohužel odjel na celý den.
A paní Townsendová?
- Koho mám ohlásit? - Policejní vyšetřovatele.
Pojďte dál.
Tudy, prosím.
To je ten pokoj.
Zavolám paní.
To udělejte.
To je ta pohovka, kde mě drželi.
Celou ji polili bourbonem. Ukážu vám skvrny.
Někdo je musel vyčistit.
Tohle je skříňka, kde mají alkohol.
Skotská, gin, vodka...
A bourbon.
Dřív ho prodávali v lahvích.
Drahoušku, měli jsme o tebe strach!
Dostal ses v pořádku domů?
Jistěže ano.
Ukaž se mi. Trochu zarudlé oči, ale to je normální.
Byl to nudný večírek. O nic jsi nepřišel.
Říkám vám, že jsem tuhle ženu viděl poprvé včera.
Paní Townsendová, jsem kapitán Junket, policejní detektiv.
Poručík Harding.
Nemáš nějaký malér, Rogere?
- Neříkejte mi Rogere. - Jestli má malér?
Pan Thornhill byl včera večer zadržen při řízení pod vlivem alkoholu,
mimochodem v odcizeném voze...
Odcizeném!
...patřícím paní Babsonové z Twining Road.
Rogere, říkal jsi, že si zavoláš taxi.
Snad sis nepůjčil Lauřin Mercedes?
Ne, nepůjčil jsem si Lauřin Mercedes!
Pan Thornhill nám řekl, že sem byl včera přivezen proti své vůli,
že ho přátelé vašeho muže násilím opili a posadili do auta.
Víte o tom něco?
Roger měl trochu špičku, když přijel taxíkem na večeři.
Ona lže.
A obávám se, že se to během večera ještě zhoršilo.
Pak řekl, že se musí jet domů vyspat.
Věděla jsem, že ta večeře měla začít dřív.
To je herecký výkon!
Paní Townsendová, říká vám něco jméno George Kaplan?
George Kaplan?
- Ne. - Myslel jsem si to.
Kde je její manžel? Měli byste se ptát jeho.
Je někde k zastižení?
Ano. V budově OSN.
Odpoledne má projev na valném shromáždění.
No dobře. Tak má projev na valném shromáždění.
- Promiňte, že jsme vás rušili. - Nic se nestalo.
Počkat.
Chcete se spojit s mým mužem, kapitáne?
Ne, paní Townsendová, to nebude nutné.
Chcete říct, že s tím dál nebudete nic dělat?
Zaplať tu pokutu.
Nashledanou.
- Nevím, proč mám jít s tebou. - Dodáváš zdání serióznosti.
Nebuď sarkastický, Rogere.
Zakotvi tady, drahá.
Jdeme na to.
Dobrý den.
Bydlí u vás nějaký George Kaplan?
Ano.
Bydlí?
Pokoj 796.
Můžete mu zavolat?
- Vidíš? - Vidím.
Doufám, že ty hloupé události vysvětlí. Zničils mi celý den.
Řekl, kdy se vrátí?
Opravdu?
Děkuji.
To je divné. Už dva dny nebere telefon.
Třeba se zamkl v koupelně.
Mami, uděláš mi laskavost?
Nasaď ten svůj nevinný výraz a přines z recepce klíč k pokoji 796.
Takové věci nedělám!
- Za deset dolarů? - Ani za milión.
- Za padesát? - Rogere, to je hanebné.
Krádež auta, řízení v opilosti, urážka policisty, lhaní soudci...
a teď vloupání do bytu.
- Ne, vloupání do hotelu. To je rozdíl. - Pět až deset let.
Počkejte, prosím.
Budete chtít vyměnit povlečení, pane?
Ano. Ale ne teď.
Ptám se, protože postel vypadá netknutá...
a nevěděla jsem, jestli ji mám převléknout.
Děkuji za vaši starostlivost.
Pojď.
Asi si myslela, že jsem Kaplan.
Zajímalo by mě, jestli vypadám jako on.
- Hleďme, kdo je tu. - Kdo? Kde?
Náš přítel, který dnes shromažďuje valné shromáždění.
Rogere, měli bychom jít.
Nebuď nervózní.
- Nejsem. Přijdu pozdě na bridž. - Výborně. Prohraješ méně než obvykle.
Novinka, Kaplan má lupy.
V tom případě bychom měli jít.
Pozdě.
- Zvonil jste na mě, pane? - Ano. Pojďte na chvíli dál.
- Jak se jmenujete? - Elsie, pane.
- Víte, kdo jsem? - Jste pan Kaplan.
Kdy jste mě viděla poprvé?
Za dveřmi.
Na chodbě, před pár minutami. Zapomněl jste?
To jste mě viděla poprvé?
Můžu za to, když tu nikdy nejste, pane Kaplane?
Jak tedy víte, že jsem pan Kaplan?
- Cože? - Jak víte, že jsem pan Kaplan?
Jistěže jste.
Je to pokoj 796, že ano?
Takže jste pán z pokoje 796, že ano?
Dobrá, Elsie, díky.
- Bude to všechno, pane? - Prozatím ano.
Portýr.
Ano, pojďte dál.
- Mám ho pověsit do skříně, pane Kaplane? - Ano, prosím.
Řekněte...
Kdy jsem vám dal ten oblek?
Včera večer. Kolem šesté.
- Dal jsem vám ho osobně? - Osobně?
Ne. Zavolal jste mi a popsal ten oblek.
Řekl jste, že bude viset ve skříni. Jako vždy.
- Stalo se něco? - Ne, jen jsem zvědavý.
- Tu máte. Díky. - Děkuji.
Těšilo mě, pane Kaplane.
Není to divné?
Začínám si myslet, že Kaplana v hotelu vlastně nikdo neviděl.
Možná mu spravují šaty neviditelní tkalci.
Něco vyzkouším.
Moc ti nesedí.
To je mnohem lepší.
Zřejmě si mě spletli s někým mnohem menším.
- Mám? - Jistěže ne.
Podrž to.
Těší mě, že jsem vás zastihl, pane Kaplane.
Kdo je to?
Seznámili jsme se včera a vy nepoznáte můj hlas?
Měl bych se urazit.
Ano, vím, kdo jste a já nejsem Kaplan.
Samozřejmě. Zvedáte jeho telefon, bydlíte v jeho pokojí,
ale nejste pan Kaplan.
Nicméně nás těší, že jste u sebe.
Počkejte...
Recepce?
Tady je pan Thorn... Kaplan z pokoje 796.
Odkud byl ten hovor? Zvenčí nebo z haly?
- Počkejte. Zjistím to. - Rychle, prosím.
Kdo to byl?
Jeden z těch, kteří mě včera chtěli zabít.
Zase ta historka?
- Ten hovor přišel z haly, pane. - Ano?
Asi už jsou na cestě sem.
- Musíme zmizet. - Ráda bych se s těmi vrahy seznámila.
Pánové, vy nechcete doopravdy zabít mého syna, že ne?
Hotelová hala. Vystupujte opatrně.
Pánové, prosím. Dámy mají přednost. Pojďte, dámy.
To je ono. Pojďte.
Rogere, budeš doma na večeři?
- Kampak? - Nevím. Jen jeďte.
- Dovezte mě k budově OSN. - Ano.
K budově valného shromáždění.
Ano.
- Někdo mě sleduje. Můžete něco udělat? - Ano.
Díky.
- Mohu vám pomoci? - Ano, prosím.
Kde najdu pana Lestera Townsenda?
Pana Lestera Townsenda z UNIPA?
Máte sjednanou schůzku, pane?
Ano. Očekává mě.
Vaše jméno, prosím?
- Mé jméno? - Ano, prosím.
Kaplan. George Kaplan.
Okamžik, prosím.
Počkej na mě na rohu 47. ulice.
Dejte tohle službě v hale a oni ho zavolají.
- Mockrát děkuji. - Není zač, pane Kaplane.
Můžete mi zavolat pana Townsenda?
Jistě, pane Kaplane.
Pan Townsend z UNlPA.
Zastavte se prosím na recepcí v hale.
Volala jste mě?
- Pane Kaplane? - Ano.
Chtěl jste zavolat pana Townsenda. To je pan Townsend.
Dobrý den, pane Kaplane.
To není pan Townsend.
Ale je.
To bude omyl. Pan Lester Townsend?
To jsem já. Co pro vás mohu udělat?
Jste ten Townsend, který bydlí v Glen Cove?
Ano. Jsme sousedé?
Ve velkém domě z červených cihel s klikatou cestou?
To je on.
Byl jste včera večer doma?
- Myslíte v Glen Cove? - Ano.
Tento měsíc bydlím ve svém bytě ve městě.
Dělám to při každém zasedání.
A vaše paní?
Má žena už několik let nežije.
O co tu jde, pane Kaplane?
Kdo to bydlí ve vašem domě?
Nikdo. Dům je uzavřen.
Na pozemku bydlí jen zahradník a jeho žena.
Teď mi, pane Kaplane, řekněte, kdo jste a co chcete.
Znáte toho muže?
Podívejte!
Má nůž! Pozor!
Poslouchejte. Nemám s tím nic společného.
- Volejte policii. - Nepřibližujte se!
Ustupte!
USIA
"Muž byl identifikován jako Roger Thornhill,
"vedoucí pracovník reklamní agentury na Manhattanu. Jméno George Kaplan,
"které udal recepční v budově valného shromáždění,
"bylo falešné.
"Motiv vraždy by mohl souviset s tím,
"že byl Thornhill dnes ráno přiveden na policejní stanici v Glen Cove...
"a obviněn za řízení v opilosti v ukradeném autě.
"Ve své obhajobě uvedl, že zavražděný pan Townsend...
"se ho předchozí noc snažil zabít."
Bože!
Co s tím?
Zná někdo toho Thornhilla?
Já ne.
To jméno neznám.
Profesore?
Očividně si toho chudáka spletli s Georgem Kaplanem.
Jak si ho s ním mohli splést, když George Kaplan neexistuje?
Neptej se mě jak, ale stalo se to.
Určitě ho chňapli Vandammovi muži a chtěli ho odstranit...
v domě Lestera Townsenda.
Nic netušící Townsend skončil se zatoulaným nožem v zádech.
C'est la guerre.
Je to tak smutné. Proč mám chuť se smát?
Co budeme dělat?
Dělat?
S panem Thornhillem?
Nebudeme... dělat nic!
Nic?
Přesně. Nic.
Můžeme si blahopřát ke štěstí.
Naše neexistující návnada, George Kaplan, stvořený, aby odvedl...
pozornost od skutečného agenta, se náhodou stal živou návnadou.
Ano, profesore.
Jak dlouho myslíte, že zůstane živý?
To je jeho starost.
Paní Finleyová chce říct...
Vím, co chce říct.
Nemůžeme jen tak sedět a čekat, kdo ho zabije první!
Vandammovi muži nebo policie?
Jak ho můžeme zachránit a neohrozit přitom vlastního agenta?
Nejsme trochu bezohlední?
Ne, drahá, nejsme bezohlední.
Nevymysleli jsme neexistujícího muže, nedali mu jméno George Kaplan,
nevytvořili mu složité vzory chování...
a nestěhovali jsme jeho věci z hotelu do hotelu pro své vlastní potěšení.
Stvořili jsme George Kaplana...
a podařilo se nám přesvědčit Vandamma,
že je to náš agent, který je mu z důležitých důvodů na stopě.
To nikdo nepopírá!
Tedy dobrá.
Jestli dáme najevo, že žádný agent George Kaplan není,
prozradíme-li Vandammovi, že jde po návnadě místo našeho agenta,
pak náš agent, pracující Vandammovi přímo před nosem,
ihned upadne do podezření, bude odhalen...
a zabit.
Jako ti dva před ním.
Sbohem, pane Thornhille, kdekoli jste.
Vlak číslo 25,
20th Century Límíted,
odjíždí v 18.00 do Chicaga...
Ano, drahá. Já vím.
Teď poslouchej, mami, volal jsem do hotelu.
Kaplan se odhlásil a odjel do Chicaga, hotel Ambassador East.
Proto jedu...
Nemůžu jít na policii. Alespoň ne teď.
Viděla jsi noviny. Na noži jsou mé otisky prstů.
Jsem zloděj aut, opilý řidič a vrah.
Neměl bych šanci.
A nebudu ji mít, dokud nenajdu George Kaplana, který patrně ví, co se děje.
Ne, vlakem. Je to bezpečnější.
Protože když mě někdo pozná v letadle, nemám se kam schovat.
Chceš, abych vyskočil z letadla?
Tak ti moc děkuju, mami. Ahoj.
HON NA VRAHA Z OSN
Prosil bych spací kupé v 20th Century.
Odjíždí za pět minut.
Já vím. Můžete si pospíšit?
Myslím, že je vyprodaný.
Vyprodaný?
Můžete jet druhou třídou.
Ne, to nemůžu. Kdy jede další vlak?
Až ve 22.00. Máte naspěch, že?
Můžete tam zavolat a zeptat se?
Máte něco s očima?
Ano, jsou citlivé na otázky. Zavoláte jim?
Ale jistě.
Neodcházejte!
Je u přepážky 15 v prvním patře. Dělejte.
Máte štěstí, pane.
- Vaše jízdenka? - Jen vyprovázím přátele.
Potřebuji jejich jména.
Vraťte se!
Promiňte.
- Promiňte. - Za to můžu já.
Promiňte.
Šel tamtudy. Myslím, že vyskočil.
Odjezd!
- Děkuji. - Není zač.
Mám sedm pokut.
- Dobrý večer. Místo pro jednoho? - Ano.
Koktejl před večeří?
- Ano, prosím. Gibson. - Za okamžik.
Opět my dva.
Ano.
Doporučíte mi něco?
Potoční pstruh. Má tu rybí příchuť, ale je dobrý.
Beru.
"Potoční...
"pstruh."
- Prosím. - Ano, pane.
Vím. Jsem vám povědomý.
Ano.
Jako byste mě už někde viděla.
Působím tak. To je tím obličejem.
Máte pěkný obličej.
- Myslíte? - Jinak bych to neříkala.
Aha, vy jste tenhle druh.
Jaký druh?
Upřímná.
Ne tak docela.
To je dobře, protože upřímné ženy mě děsí.
Proč?
Myslím, že jsem proti nim v nevýhodě.
- Protože vy k nim upřímný nejste? - Přesně.
Jako těch sedm pokut?
Myslím tím, že když potkám atraktivní ženu,
musím předstírat, že se s ní nechci milovat.
Proč myslíte, že to musíte skrývat?
Mohla by být proti.
Možná, že by nebyla.
To mám štěstí, že mě posadili právě sem.
Štěstí s tím nemá co dělat.
Osud?
Dala jsem číšníkovi pět dolarů, aby vás sem posadil.
To má být návrh?
O lásce nikdy nemluvím nalačno.
Už jste večeřela.
Ale vy ne.
Nemyslíte, že je čas se představit?
Jsem Eve Kendallová. 26 let, svobodná.
Teď víte vše.
Co děláte v tomhle vlaku kromě lákání mužů do záhuby?
Jsem průmyslová projektantka.
Jack Phillips.
Obchodní manažer Kingsby Electronics na Západě.
Ne, nejste. Jste Roger Thornhill...
z Madison Avenue,
stíhaný pro vraždu a vaše fotka je na každé titulní straně.
Nebuďte tak skromný.
Nebojte se.
- Nic neřeknu. - Jak to?
Jak jsem říkala.
Váš obličej.
To je jediný důvod?
Noc bude dlouhá.
To ano.
Kniha, kterou mám rozečtenou, mě nebaví.
Chápete?
Počkejte.
Chápu to zcela přesně.
Má obchodní značka. R.O.T.
Roger. O. Thornhill. Co znamená to "O"?
Nic.
Pozval bych vás do svého kupé, kdybych nějaké měl.
Lůžko?
Nic, dokonce ani jízdenka.
Hraji si na schovávanou už z New Yorku.
Jak nepříjemné.
Že ano?
Nemít kde spát.
Mám velké salónní kupé jen pro sebe.
To není spravedlivé.
Salónní kupé E.
Vagón 3901.
Takové pěkné číslo.
Snadno se pamatuje.
3901.
Vidíte?
Kufry nemám.
Takže?
Neměla byste náhodou pyžamo navíc?
Mám-li?
Být vámi, odřekla bych si dezert.
Rozumím.
Tak jsem to nemyslela.
Vlak neplánovaně zastavil.
Když jsme vjeli do stanice, dva muži vystoupili z policejního auta.
A neusmívali se.
Měla byste těm policistům říct, ať si pospíší.
Trpělivost šlechtí.
Dýchání také.
Jen tiše ležte.
Nemáte olivový olej?
Olivový olej?
Když už je ze mě sardinka, chci být naložený v oleji.
Dále.
- Kdo jste? - Státní policie.
Vaše jméno, prosím.
Eve Kendallová. Stalo se něco?
U vašeho stolu večeřel jeden muž.
Ano.
Váš přítel?
Viděla jsem ho poprvé.
Je to on?
Myslím, že ano. Není to příliš zřetelná fotka.
Je to telegram. Poslala nám ho newyorská policie.
Policie?
Hledají ho pro vraždu.
Proboha, to ne!
Číšník řekl, že jste z restaurace odešli spolu.
Možná jsme odešli ve stejnou dobu, ale ne spolu.
O čem jste spolu mluvili?
Mluvili?
Číšník říkal, že jste si s Thornhillem dobře rozuměli.
Thornhill? Tak se jmenuje?
Neřekl vám to?
Neřekl mi nic.
Bavili jsme se jen o jídle,
o výhodách cestování vlakem a letadlem a podobně.
Vskutku docela neškodně na to, že prchal před zákonem.
Koho zabil?
Neříkal, kam jede?
Ne.
Usoudila jsem, že do Chicaga.
Nevyskočil, když jste nastoupili?
Kdybyste ho náhodou opět viděla, slečno...
Kendallová.
...dáte nám vědět?
Jdu spát a hodlám se zamknout. Pochybuji, že ještě někoho uvidím.
Kdyby náhodou, budeme v pozorovacím voze na konci vlaku.
To mě uklidňuje.
Dobrou noc.
Dýcháte ještě?
Pospěšte si nebo mi dejte šnorchl.
Hledám ten otvírák na konzervy, co jsem vzala číšníkovi.
Dobrý večer.
Dobrý.
Řekněte, proč mi tak pomáháte?
Mám vylézt nahoru a říct vám to?
Přemýšlela jsem,
že pro vás nebude bezpečné toulat se Chicagem a hledat toho George Kaplana,
o kterém jste mi vyprávěl.
Jak ukážete svůj obličej, hned vás chytí policie.
A je to pěkný obličej.
Nemyslíte, že by bylo chytřejší, kdybyste zůstal u mě v hotelu...
a já bych vám ho našla a přivedla tam?
Nemůžu vás do toho zaplést. Je to příliš nebezpečné.
Jsem velká holka.
To ano, a na správných místech.
Tohle je absurdní. Víte to, že ano?
Ano.
Sotva se známe.
To je pravda.
Jak mohu vědět, že nejste vrah?
Nemůžete.
Třeba mě chcete zabít, tady, dnes v noci.
Mám?
Ano, prosím.
Není to lepší než létání?
Měli bychom přestat.
Okamžitě.
Měla bych toho o vás vědět víc.
Co víc můžete vědět?
Vím jen, že pracujete v reklamě.
To je pravda.
Ten vlak je trochu nestabilní.
Kdo není?
Co ještě víte?
Máte dobrý vkus v oblečení, v jídle...
A v ženách. Líbí se mi vaše vůně.
Jste obratný řečník.
Asi dosáhnete pomocí slov čehokoli.
Prodáte lidem věci, které nepotřebují,
přimějete ženy, které vás neznají, aby se do vás zamilovaly.
Začínám si myslet, že mi málo platí.
Pozor.
- Koupelnu dělat nemusíte. - Ano, madam.
Mimochodem, tohle leželo na zemi. Je to vaše?
Ano, madam. Hledal jsem ho.
- Počkám venku. - Děkuji.
Děkuji vám.
Děkuji, madam. Dobrou noc.
Dobrou noc.
Vyjdi, vyjdi, ať jsi kdekoli.
Jen portýr.
Aha.
Kde jsme přestali?
Tady.
To bylo milé, že připravil postel.
Jen jednu.
To je dobré znamení, nemyslíte?
Skvělé.
Víte, co to znamená?
Co? Řekněte.
To znamená, že spíte na zemi.
Vzkaz od dámy z vozu 3901.
Co s ním mám udělat ráno? Eve
- Vy jděte dál. Dohoním vás. - Ano, madam.
Máte nějakou zprávu?
Ano. Dobře jsem se vyspala.
Neviděla jste muže, kterého hledáme?
Pana Thornycrofta?
Thornhilla.
Ne, je mi líto.
Ale přeji vám hodně štěstí.
- Jak to jde? - Brzy se zhroutím.
Ještě ne. Nejdřív to musíme dokončit. Podívejte.
Jsem zvyklý nosit náklad, ale co máte v těch kufrech?
- Koule na bowling, přirozeně. - Přirozeně.
Ve kterém je můj oblek?
V tom malém, co držíte pravou rukou.
Díky. To ho opravdu vylepší.
Panu Kaplanovi to určitě vadit nebude.
Ano, jestli tu ještě je. Kolik je hodin?
9.10.
9.10! To už možná odešel z hotelu.
Zavolám mu hned, jak budeme v hale.
Děkuji. To zvládnu sám.
Nádražák v telefonní budce? Trochu podezřelé.
Dobrá. Víte, co mu řeknete?
Musíte ho hned vidět. Velmi naléhavé. Otázka života a smrti.
- Žádné vysvětlování. - Správně.
Když budu volat, můžete se převléci.
A kde, podle vás? Ve výloze Marshall Fielďs?
Měla jsem na mysli pánské toalety.
Opravdu?
Jste nejchytřejší dívka, s kterou jsem kdy strávil noc ve vlaku.
Myslím, že jsme to zvládli.
Kam odešel?
- Kudy šel? - Kam šel?
Nevím. Vzal mi oblečení. Šel tamtudy.
Kde jste byl?
Mám velký obličej a malou žiletku. Zastihla jste Kaplana?
Ano.
Dobře. Co říkal?
Sejde se s vámi, ale rozhodně ne v hotelu.
- Sejdete se mimo město. - Kde? Kdy?
- Napsala jsem vám to. - Díky.
Pojedete autobusem z Chicaga...
do lndianopolis ve 14.00 a vystoupíte na Prairie Stop na dálnici 41.
Prairie Stop, dálnice 41. Dobře.
Je to asi hodina a půl od Chicaga.
Dobře. Půjčím si auto.
Auto ne. Pan Kaplan řekl autobusem. Chce mít jistotu, že budete sám.
Dobře. Co mám dělat, až tam budu?
Jen čekat u silnice. Bude tam v 15.30.
- Jak ho poznám? - On pozná vás.
Byl jste i v chicagských novinách.
Nastavil jste si místní čas?
Ano, díky.
Co se děje?
Děje?
Ano, vypadáte... Nevím. Nervózně.
Raději běžte, než policii dojdou nádražáci.
Uvidíme se ještě, že ano?
Určitě, někdy.
Ani jsem vám nestačil pořádně poděkovat.
- Prosím, jděte. - Ale kde vás najdu?
Musím si teď vyzvednout kufry.
Ano. Tohle jsou útržky na ty velké kufry.
Počkejte.
Prosím.
Už jsou tu.